Et nationalt cyberforsvar er ikke sikkert uden den kommunale sektor
Det er en stor fejl, når regeringen ikke vil omfatte kommunerne i det danske cyberforsvar. Det vil betyde store, åbne flanker i en tid, hvor opgaverne tæt på borgerne let kan blive et mål i hybridkrigen.
![](/media/o10crsy0/digitalisering4-adobe-stock.jpeg?width=800&height=530&v=1d98ef2caad5fd0)
Monitorering af borgere med KOL i eget hjem. Livsnødvendige skærmbesøg fra kommunale sygeplejersker. Hjemmepleje og støtte til ældre i eget hjem. Support af borgernes brug af ”Mit Id”. Afvikling af valg. Affaldshåndtering.
Det er blot nogle af de kommunale opgaver, som alle er digitalt understøttede og koblet sammen digitalt. Og som derfor også er yderst sårbare over for cybertrusler og cyberkriminalitet.
Alt sammen opgaver helt tæt på borgernes hverdag. Alligevel mener regeringen ikke, at kommunerne skal være en del af det danske cyberforsvar. I et nyt lovforslag til den nationale implementering af det såkaldte NIS2-direktiv fra EU lægger regeringen nemlig ikke op til, at kommunerne skal tænkes ind i det samlede forsvar.
”Jeg er bekymret. Det er vigtigt, at samfundet fungerer dér, hvor det møder og har ansvar for borgere. Og dét er jo også i høj grad i kommunerne,” siger Peter Rahbæk Juel, formand for KL’s Arbejdsmarkeds- og Borgerserviceudvalg og fortsætter:
”Trusselsbilledet er alvorligt. Hybridkrigen foregår lige nu i Danmark, og intet tyder på, at det aftager. Snarere tværtimod. Alene i kommunerne rammes hver fjerde kommune dagligt af over 200 forsøg på angreb. Derfor nytter det ikke noget, at vi i Danmark har de traditionelle ”militær-briller” på. I hybridkrig er borgernære opgaver i den grad et muligt mål.”
I lovforslaget lægger regeringen op til, hvad der ligner en ”minimums-implementering” af EU-direktivet. Det betyder, at man i stedet for en samlet plan, der tænkes på tværs, uddelegerer ansvaret til de enkelte sektorer og fagministerierne. Det vil øge risikoen for forskelligartede og modstridende krav, unødigt forøgede omkostninger og bureaukrati og vigtigst af alt et manglende blik for de opgaver, som går på tværs – hvilket især er kendetegnende for kommunernes opgaver.
”Vi har brug for en samlet national plan for cybersikkerhed, som omfatter alle de dele af samfundet, som borgerne møder, og som er digitalt understøttet. Uden den kommunale sektor tænkt ind, vil vi have store, åbne flanker, og kommunerne kan dermed blive en bagdør til andre dele af den offentlige sektor. Det er en stor fejl, at regeringen ikke benytter denne oplagte anledning til at tage vores digitale sårbarheder seriøst,” siger Peter Rahbæk Juel.